Reakcija, s katero se je Donald Trump na shodu v Pensilvaniji nagonsko odzval na strele neuspešnega atentatorja, ko je, za las še živ in okrvavljen, zaustavil varnostnike, se obrnil proti prestrašenemu občinstvu, dvignil pest in nekajkrat ponovil besedo »fight« (borite se), je v hipu postala kultna.
Nekdanji predsednik je namreč med podporniki predmet kulta osebnosti, opisujejo ga kot mesijo, za katerega je Bog odločil, da še ni prišla njegova ura, ker da mora narediti Ameriko spet veliko. Trump je sicer dal vedeti, da bo na republikanski konvenciji v Milwaukeeju državniško pozval k enotnosti. Vse, kar se giblje okoli njega, pa ga opisuje kot žrtev sistema, kar je sam o sebi vedno trdil – da se za ponižane Američane bori proti establišmentu in globoki državi.
Skrajna polarizacija in vnašanje nasilja v politiko sta prišla tako daleč, da se je prvič po umoru obeh Kennedyjev (ter v istih letih tudi Martina Luthra Kinga) zgodil poskus atentata na predsedniškega kandidata. Polarizacijo, nasilje in sovražni govor pa je v vseh teh letih spodbujal prav Trump. Vsakodnevni besedni napadi in širjenje teorij zarote so bili le prva faza; ko užaljeno ni priznal volilnega poraza, je somišljenike ščuval proti demokratičnim institucijam ter »blagoslovil« napad množice na kongres.
Ni prvič, da je ravno tisti, ki seje delitve in zamere, tarča nasilja. Maja letos smo podobno pisali o slovaškem premierju Robertu Ficu. Pred leti je napadalec hudo ranil Jairja Bolsonara, častilca brazilske diktature, ki je nato postal predsednik, po naslednjih volitvah in porazu pa so njegovi ljudje ravno tako obkolili parlament.
Joe Biden je v očitnih težavah. Zaradi svoje starosti in spodrsljajev je obkrožen z dvomljivci, zdaj pa se mora spopasti s figuro »mesijanskega bojevnika«, ki je čudežno preživel poskus atentata. Da je ta tudi obsojenec, malokoga zanima. Demokrati sprašujejo ljudi, ali bi namesto Bidna podprli Kamalo Harris, čeprav podpredsednica v tem mandatu ni izstopala. Bo Trump v vlogi heroja le utrdil svojo volilno bazo ali še kaj pridobil, ali morda še bolj odbil vse ostale? Zamenjati kandidata in priznati, da sedanji ni primeren za to vlogo, bi bilo za demokrate zelo tvegano. Še večje tveganje pa bi predstavljala Trumpova vrnitev v Belo hišo.